Třetí den Eurobiku byl posledním v rámci naší letošní návštěvy tohoto největšího cyklistického veletrhu, proto se v rámci třetí sumarizace rovnou pustím do malého hodnocení hlavních trendů a zážitků, které v nás tato letošní megaakce zanechala...
Asi každý, kdo se rozhodl letos Eurobike navštívit, se mnou musí souhlasit v tom, že elektrokola byla jasně dominujícím tématem jubilejního pětadvacátého ročníku této výstavy. Kromě tradičních italských silničních firem a několika amerických výjimek se baterie a elektromotory těšily zájmu návštěvníků na čelních pozicích nejprestižněji umístěných expozic firem, které ještě před dvěma lety téměř neměly ve své nabídce jediný elektrický mountainbike.
O poznání vpřed pak byly logicky značky, které se na elektrokola specializují od jejich prvopočátků, to jest cca pátým rokem. Opravdu zajímavé ale bylo sledovat jak dobře se podařilo naskočit do rozjetého elektrovlaku i japonskému Shimanu, které se svými nejnovějšími pohony začíná doslova šlapat na paty vládci segmentu, německé firmě Bosch.
O elektrokolech bude ale řeč v samostatném článku, který připravujeme na tento týden, takže dnes toto téma zakončím konstatováním, že by se Eurobike letos klidně mohl přejmenovat na Euro-e-bike.
Pamatujete si, jak se před pár lety jakoby mávnutím kouzelného proutku během dvou let proměnily šestadvacítky na sedmadvacítky? Letos něco podobného probíhá s rozměrem kol 27,5 plus, který však nic nenahrazuje, ale jen rozšiřuje již tak poměrně širokou nabídku trailbiků.
Původní záměr konstruktérů, co se pluskových kol týká, byl nabídnout jakousi jezditelnější variantu k fatbikům, jejichž bublina se tak rychle nafoukla jak rychle také splaskla. Primárně šlo o 3" široké pneumatiky, které dosahovaly téměř stejného obvodu jako devětadvacítky. Posléze se pro pluskový standard začal používat také rozměr 2,8", který byl o poznání lehčí, vešel se do více vidlic i rámů bez větších úprav, ale k obvodu devětadvacítek měl už o poznání dál.
Aby toho však nebylo málo, výrobci plášťů začali dodávat ještě užší široké pláště, které se dnes také označují za pluskové a to v šíří 2,6". Tenhle rozměr je sice o poznání tlustší než běžně osazované 2,25ky, ovšem přináší s sebou jistou míru univerzality, díky které je možné ho v mnoha případech osadit do běžných rámů, které nejsou vybaveny ani širšími osami zadních staveb, ani 40 mm širokými ráfky, ani boostovými předními vidlicemi. Tyto pláště tak lze běžně osadit do běžných sedmadvacítkových modelů s tím, že se jen minimálně zvedne jejich střed a jsou tak bez větších potíží ihned použitelné. Pokud je však budete chtít vyzkoušet na devětadvacítkovém rámu, zjistíte, že rozdíl v poloměru oproti devětadvacítkovým kolům sníží střed o bezmála 30 mm a to už je poměrně velký zásah do vlastností kola, který by nemusel přispívat k lepším jízdním vlastnostem.
Pluska jsou dnes nicméně velkým fenoménem, který se projevuje minimálně rozšířením nabídky o jeden či dva hliníkové trailové modely u konzervativnějších firem. Ty odvážnější již zpravidla nabízejí několik modelů včetně karbonů a celopér, které v některých případech představují jako hybridní modely schopné nést jak 27,5"+ tak 29" kola. V rámci československých značek byla pevná pluska k vidění u Authoru, Kellysu, zatímco Rock Machine ukázal jak hardtaily tak i celopéra.
Doby, kdy existovali výrobci kol (tvůrci rámů) a výrobci komponetů odlišující se vlastními značkami se zřejmě pomalu chýlí ke konci. Téměř každý výrobce dnes používá pro osazení svých kol buď komponenty se stejnojmenným logem, nebo uměle vytvořenou značku, pod kterou vidíte na kole nejenom představce sedlovky a řídítka, ale v mnoha případech také sedla, gripy, hlavovky, náboje ráfky nebo pláště.
Nepsané pravidlo pak platí ve většině případů, a to že levnější specifikace = noname komponenty opatřené "jakýmsi" logem výrobce a teprve dražší kola pak v některých případech nesou lepší a lehčí - značkové komponenty od Ritchey, Race Face, Renthal, Easton, atp.
Není žádným tajemstvím, že i ony noname komponenty občas vyrábí známé značky jako Zoom, Kalloy, Promax, atp., a mezi výrobci OEM ráfků platí to samé, když tento trh ve střední a vyšší třídě ovládá DT Swiss spolu s Alexrims. Vedle nich pak ale existuje ještě několik výrobců, kteří si sami vyrábějí vlastní kola jako je např. Giant, nebo Bontrager.
Jednoznačně největší boom ale letos zaznamenávají teleskopické sedlovky, které se jakoby mávnutím kouzelného proutku objevily u mnoha výrobců, kteří dosud teleskopky nenabízeli. Pro ilustraci jmenujme několik z nich; Race Face, Easton, Syncros, Ritchey, ale nové generace představili i tradiční výrobci jako Fox, KS, nebo Crankbrothers. A rozšiřuje se i škála výrobců, kteří nabízejí sedlovky pod svou vlastní značkou jako např. Giant, nebo Specialized.
Sečteno a podtrženo. Všichni se snaží vyrábět všechno aby mohli zajistit obchodníkům kompletní škálu zboží bez toho, aby museli nakupovat cokoliv u konkurence. Snaha je to logická, ale někteří mají v rámci tohoto snažení náskok díky tomu, že tento program jedou výrazně delší dobu než ostatní.
Eurobike letos slavil čtvrt století a zdá se, že to bude také jubileum, které ukončí jeho dosavadní obchodní pojetí a odstartuje změny, které se nezadržitelně derou na světlo i v rámci takto velké dosud ničím neohrožované akce. Posuny termínů objednávek směrem k dřívějším letním termínům totiž z Eurobiku pomalu dělají nikoliv primárně obchodnickou záležitost, ale více akci zaměřenou na širokou veřejnost. Ta si letos mohla užívat hned dvou dnů, během kterých pro ni byl veletrh přístupný, nicméně po celou dobu výstavy bylo možné si stovky testbiků projet a otestovat na několika vyznačených okruzích začínajících uvnitř výstaviště.
Nezkušenost v tomto ohledu možná organizátory omlouvá, nicméně tento krok byl jedním z nejnebezpečnějších, které jsem za dobu výstavy zažil. Díky tomu, že vystavovatelé měli své testovací flotily zpravidla v těsné blízkosti hal, uvnitř kterých vystavovali, mísil se proud pěších a jezdících návštěvníků prakticky podél celého výstaviště. Mezi pěšími návštěvníky a čekateli na vypůjčení kol tak jezdili právě vypůjčené testbiky mnohdy poměrně vysokými rychlostmi a nezřídka bylo slyšet zvonění, troubení i hvízdot brzdícího kola. Bezpečnost byla v těchto místech opravdu na hranici rizika a to vůbec nekomentuji velice častou absenci helem na hlavách civilně oblečených testerů.
Propojení testování a vystavování je sice hezký záměr, ale jeho letošní provedení podle mého názoru nebylo zcela šťastným. Navíc pokud jste se chvilku zastavili a podívali na to, jaká kola se v testovacích flitilách nejvíce půjčovala, rychle jste zjistili, že jim vévodily elektrobiky všech možných kategorií létající po asfaltu a jen zanedbatelné procento testerů mířilo od stánků s testbiky na štěrkový trail a klopenky s některým z neelektrických kol. Možná se tento trend v posledních dvou dnech výstavy určených pro širokou veřejnost změnil, nevím. Ale jisté je, že o co víc bylo lidí venku na kolech, o to méně jich proudilo mezi nablýskanými exponáty v halách.
Díky velkým přesunům vystavovatelů v rámci mapy výstaviště jste si možná nevšimli, že zase ubylo velkých jmen. Asi největším překvapením byla absence velkého německého Cube a svou samostatnou halu zde neměl ani Focus. Poměrně dramaticky se zmenšila rovněž expozice Cannondale, GT a Mongoose, ovšem o co se zmenšila plocha uvnitř hal, o to narostl prostor pro venkovní testování, který byl navíc efektně propojen průchodem přímo do expozice. Po letech jste na Eurobiku nespatřili ani Ibis ani Intense, naopak větší expozice mělo Yeti a Pivot.
Velké změny se zřejmě budou opakovat i příští rok. Troufám si tvrdit, že budou v podobném duchu jako letos, nicméně na to jak moc se projeví si budeme muset počkat až pořadatelé veletrhu vyhodnotí jeho letošní výsledky. Již teď se ale veřejně debatuje o tom, že i další velké značky zvažují omezení svých výstavních ploch, nebo dokonce odchod z veletrhu a bude tedy velkou výzvou pro pořadatele nabídnout jim takové podmínky, aby se tak nestalo.
Americký Trek se letos rozhodl, že dá brouka do hlavy všem, kteří to se silniční cyklistikou myslí opravdu vážně. Po loňském představení nové aero silničky Madone tak letos přišla na řadu ještě…
Celý článek…Čeká vás především kvalitní horský trénink ve společnosti závodníků profi pelotonu. A také semináře, péče špičkových techniků, fyzioterapeutů a masérů, sauna, dobré a zdravé jídlo. Prostě top…
Celý článek…Náš mini seriál poctivě šlape spolu s cyklistickou sezónou a my se inspirujeme dalšími tvářemi... Příspěvek POD POKLIČKOU s Karlou Novákovou pochází z Dámynakole.cz
Celý článek…Gravelová kola jsou tady s námi už pár let a jejich prodej potvrzuje, že promo typu...…
Celý článek…Krásné a funkční. To je nový model Orbea Diem, s nímž budete ve městě za bohy...
Celý článek…Zcela nové Turbo Porto je více než jen nejužitečnější a nejvýkonnější nákladní elektrokolo ve své kategorii. Je pečlivě zpracováno tak, aby bylo nejvýkonnějším, nejpropracovanějším a nejkrásnějším…
Celý článek…